Честит рожден ден, Богдана! Толкова музика в главата
От книгата "Безнадежден случай"
С брат ми учехме в училище „Иван Денкоглу" на ул. „Парчевич", срещу малкия магазин, в който се беше преместил баща ми. Всеки ден бяхме там. Татко непрекъснато ни питаше дали сме гладни, дори десет минути след като бяхме изяли нещо вкусно. Разказваше ни весели истории и всяка неделя ни водеше на симфонични концерти в зала „България", където имаше музикални утра. Бяхме малки и не мога да кажа, че ни беше много интересно. Ужасени гледахме колко е дебела партитурата и брояхме крушките на полилеите, но знаехме, че след това ще обядваме в Руския клуб и ще ядем торта „Гараш". Така ни „примамваше" татко, но толкова много музика е останала в главите ни, че явно е имало смисъл. След концерта задължително минавахме през църквите „Света Неделя" или „Света Петка" да запалим свещички и чак тогава сядахме на масата в клуба, запазена винаги само за татко. Помня огромния котарак, гардеробиерката Донка с кок от безброй сплетени плитки, грамадния благ белогвардеец, който беше управител и все още не беше изгонен. Помня и картината „Запорожци пишат писмо на султана", която ние с брат ми познавахме до най-малкия детайл.
Като дете ходех винаги с плитчици, завързани с малки панделки. Един ден в Руския клуб гениалният цигулар Васко Абаджиев, от чийто концерт идвахме, падна на колене пред мен и поиска да му подаря панделките си. Аз за нищо на света не си ги давах. Мама ме побутваше: „Моля ти се, дай му ги, моля ти се, дай му ги...". Аз от инат избягах и се скрих горе на тавана. Търсиха ме с часове.
Май много съм си обичала плитчиците! Когато бях в Алианса, учителката ми Камарад Танчева казала на мама, че непрекъснато се разплитам и че косите ми пречат. Трябваше да ме подстрижат. Ревях по улиците и се дърпах, но мама ме завлече в един фризьорски салон около пл. „Славейков". Бързо ми отрязаха едната плитка, но в този момент се отскубнах и хукнах по „Граф Игнатиев", спасявайки половината от красотата си. Подстригването ми приличаше на инжекция с дебела игла. Едно момче, което мие косите, ме догони и едва успя да ме върне обратно в салона. Е такъв рев няма!
От книгата "Безнадежден случай"
Честит рожден ден, Богдана!
Най-четени
-
Как Гарелов спаси осиновения си син Ахмед от войната
“Такава е съдбата на палестинците - обречени. Разболя се от преживяното”, каза телевизионерът след кончината на д-р Мелиджи Иван Гарелов призна, че е загубил много скъп за него човек
-
Тъмната страна на Съединението и отказът от Македония
Съединението е голям български успех, но като всяко историческо събитие има и сенчести страни. Това се опитвам да припомня в следния текст. Съединението на Княжество България с Източна Румелия и
-
Доган и Вълка се отказват да бутилират вода през 2019-а, когато ББР дава смущаващия заем от 148,5 млн. лева
Кои са официалните фирми на Румен Гайтански и от кой бизнес бил платил 88 млн. лв. данъци за 5 г. - факт, обявен в съда при обжалване на ареста му 88 милиона лева данъци е платил в хазната Румен
-
Секретно Историята на Малинка, жрица на любовта цели 50 години - от Борис ІІІ през Живков до Беров
Може би някои от по-възрастните софиянци още си я спомнят - родената през далечната 1926 г. Малинка Тановска в продължение на половин век (1943-1993) има завидни любовни авантюри
-
Галерия Иван Гарелов: Нищо гръцко нямам. В Гърция го мислят за кипърец, в Кипър - за грък
Как журналистът научи гръцкия така добре, че в Кипър да го мислят за грък, а в Гърция - за кипърец "Истинската Гърция са островите. Ако искаш да я опознаеш, там да отидеш