Цензурата винаги се обръща срещу режима
Историята помни много случаи, когато даден режим прибягва до масово унищожаване на печатни издания, но в крайна сметка нито един от тях не се е оказал успешен.
Един от първите примери в това отношение е във Флоренция. Там след нахлуването на френския крал Шарл VIII през XV век властта попада в ръцете на доминиканския монах Джироламо Савонарола.
Ревностен във вярата си, той установява "християнска и религиозна република" и се обявява за
очистване на Римската
църква от покварата
С пламенното си слово наричаният с право от някои предтеча на протестантството убеждава тълпите, че трябва да се откажат от всичко, "свързано с моралния упадък". Така през 1497 г. фанатичният радетел за "чисто" общество заедно със свои последователи издигат огромната "Клада на суетата" в центъра на Флоренция, смятана за перлата на Ренесанса.
Там са струпани всички "неудобни" книги – от "езически" автори до творбите на "неморални" поети, "неприлични" картини и скулптури, музикални инструменти, модни дрехи, козметика, огледала и дори шахматни дъски и други настолни игри. Под одобрителните викове на тълпата тези духовни съкровища са погълнати от огъня на "Плаца дела Синьория". В него изчезват завинаги шедьоври на ренесансовото изкуство, включително на творци от ранга на Ботичели.
Но много скоро ентусиазмът на привържениците му стихва и отстъпва място на разочарованието от жалкото политическо и икономическо състояние на града. В един момент се стигнало до стълкновения, народът се разбунтувал, а папа Александър VI (Родриго Борджия) се възползвал от ситуацията и на 13 май 1497 г. отлъчва самозабравилия се монах от църквата. Нещо повече, на следващата година го осъжда на смърт. В крайна сметка Савонарола и най-верните му поддръжници са обявени за еретици и са изгорени точно на мястото, където година по-рано са организирали "Кладата на суетата".
Другата известна радикална
разправа
с печатни
произведения
идва със зараждането на тоталитарните идеологии през ХХ век. През годините на Гражданската война в Русия (1918 – 1922) като част от културната революция болшевиките разграбват библиотеките, за да изгорят книги, които противоречат на идеологията им.
През 1933 г. щафетата е поета от нацистите. По инициатива на националсоциалистическия Студентски съюз в Третия райх за борба "срещу негерманския дух" също масово са забранени редица печатни издания и се изгарят
книги на автори,
заклеймени от режима
Наред с произведенията на идеологически противници като Карл Маркс, Фридрих Енгелс и Карл Кауцки, дългият списък за унищожение включва и книги на множество други писатели и интелектуалци само защото са пацифисти или имат еврейски произход. От немскоезичните автори в списъка за изгаряне попадат Стефан Цвайг, Бертолд Брехт, Хайнрих Ман, Ерих Кестнер, Зигмунд Фройд, Алберт Айнщайн, Франц Кафка, Ерих Мария Ремарк и Херман Хесе, както и много други видни представители на литературата и науката.
Не са пощадени дори имена като Виктор Юго и Ромен Ролан, американските писатели като Джон Дос Пасос, Теодор Драйзер, Ф. Скот Фицджералд, Ърнест Хемингуей, Джек Лондон и Ъптън Синклер, британците Джоузеф Конрад, Олдъс Хъксли, Хърбърт Уелс, ирландците Джеймс Джойс и Оскар Уайлд, както и
много видни представители
на руската литература,
включително Фьодор Достоевски и Лев Толстой.
Любопитното в тази връзка е, че дори прословутият министър на пропагандата Йозеф Гьобелс отказал да присъства на тези
позорни за интелекта
сборища
Въпреки отявления си антисемитизъм той се уплашил и не приел да произнесе мотивационна реч в полза на изгарянето.
Но и без него в годината на идването на фашистите на власт аутодафетата стават масово явление и се провеждат в центровете на над 50 града в Германия.
Така по своеобразен начин се сбъдва пророчеството на Хайнрих Хайне от 1821 г.: "Там, където горят книги, в крайна сметка ще горят и хора". По ирония на съдбата големият германски поет от еврейски произход също е сред авторите, чиито книги публично са предадени на огъня през 1933 г. на "Опернплац" в Берлин.
Макар че Хайне е написал едни от най-силните оди във възхвала на германския дух, по време на националсоциализма той също е забранен, а всички негови паметници са разрушени.Не е пощадена и
безсмъртната му
творба,
базирана на епоса на древните германи "Лорелай", която е обявена за дело на неизвестен автор.
Цялото това безумие приключва през 1945 г. с капитулацията на режима на Хитлер. Тогава забранените автори не само са реабилитирани, а получават още по-голямо признание.
Забележително е също, че в годините на следвоенна разруха германците спонтанно и без всякакви разпоредби, наложени отгоре, сами унищожават писанията на злополучните цензори – Хитлер, Гьобелс и останалите идеолози на мракобесната цензура.
Най-четени
-
Как Гарелов спаси осиновения си син Ахмед от войната
“Такава е съдбата на палестинците - обречени. Разболя се от преживяното”, каза телевизионерът след кончината на д-р Мелиджи Иван Гарелов призна, че е загубил много скъп за него човек
-
Тъмната страна на Съединението и отказът от Македония
Съединението е голям български успех, но като всяко историческо събитие има и сенчести страни. Това се опитвам да припомня в следния текст. Съединението на Княжество България с Източна Румелия и
-
Доган и Вълка се отказват да бутилират вода през 2019-а, когато ББР дава смущаващия заем от 148,5 млн. лева
Кои са официалните фирми на Румен Гайтански и от кой бизнес бил платил 88 млн. лв. данъци за 5 г. - факт, обявен в съда при обжалване на ареста му 88 милиона лева данъци е платил в хазната Румен
-
Секретно Историята на Малинка, жрица на любовта цели 50 години - от Борис ІІІ през Живков до Беров
Може би някои от по-възрастните софиянци още си я спомнят - родената през далечната 1926 г. Малинка Тановска в продължение на половин век (1943-1993) има завидни любовни авантюри
-
Галерия Иван Гарелов: Нищо гръцко нямам. В Гърция го мислят за кипърец, в Кипър - за грък
Как журналистът научи гръцкия така добре, че в Кипър да го мислят за грък, а в Гърция - за кипърец "Истинската Гърция са островите. Ако искаш да я опознаеш, там да отидеш